The Eastern Spirit Subbing Squad представя
АМНЕЗИЯ = Епизод 11 =
Кой… си ти?
Казвам се Укьо.
Може да си забравила,
но аз съм твоят любим.
Ти… си моят любим?
Сигурно е шокиращо да чуеш това така изведнъж.
Всъщност, ние излизаме съвсем отскоро.
Онзи хълм там прилича…
много на мястото, където се срещнахме за първи път.
За първи път те срещнах на хълм като този,
в града, където живеех.
Ти беше на екскурзия там, но се беше изгубила и аз ти помогнах.
После започнах работа тук и отново те видях
в университета, в който учиш.
Не смятах, че ще те видя пак
и затова, като се случи това, бях много щастлив.
И сега пак те срещам.
Това вероятно е за последно.
Затова този път…
Слънцето вече е залязло.
Да се прибираме.
Опасно е.
Според теб, какво имаше предвид той под "Светът се опитва да те убие"?
Защо каза, че светът се опитва да ме убие?
А, за това ли…
Например, онова, което се случи на прелеза, не беше инцидент.
Подобни опасности ще продължават да те следват.
Изглеждаш така, сякаш мислиш, че това е глупост.
Е, да…
Знаеш ли, че в близкото светилище има стар кладенец?
Не. - Слушай. Този кладенец е опасен.
Намира се в много гъста горичка и е тъмно дори през деня.
Кладенците те подтикват да погледнеш в тях, нали?
Така ли?
Дъното на този кладенец е като блато с кал и застояла вода.
Бориш се и все повече потъваш.
Да не би да е падал вътре?
Беше толкова студено… Беше ми ужасно студено…
Паднал е.
Укьо…
Извинявай. - Няма нищо.
Във всеки случай, внимавай с този кладенец.
Добре. - Светът се опитва да те убие.
Отсега нататък, ще те напътствам през опасностите,
затова прави каквото ти казвам.
За да оцелееш до 25-ти август.
Защо точно до 25-ти август?
Съжалявам. Не мога да ти отговоря.
Укьо, да не би да виждаш в бъдещето?
Не, не виждам в бъдещето.
Не е предсказание или инстинкт.
Просто знам…
Защото съм го преживял.
Стъмва се.
Вече е опасно да си около мен.
От всички опасности, които те грозят,
аз съм най-голямата.
Той каза, че до 25-ти август
постоянно ще те сполетяват беди и други странни неща.
Но предвид това, че досега се оказваше прав,
мисля, че трябва да го послушаш.
Той каза, че не вижда в бъдещето, а просто го знае.
Каза, че го е преживял, нали?
Спомняш ли си какво говорихте с Кенто преди?
За това как пътуваме в паралелни светове.
Да. - Това е просто моя теория,
но се чудя дали Укьо също не се движи през времето и паралелните светове
и така да е преживял онези неща.
Но обикновен човек не би могъл да направи това.
Във всеки случай, трябва да научим повече за него.
Прав си.
Защото я спасих на 1-ви август,
затова светът се опитва да убие нея, вместо мен?
Това не е ли нещо хубаво?
Досега винаги аз бях целта, но сега е неин ред.
Това ми спестява грижата да я убивам.
Млъкни! Махни се!
Няма да позволя да бъде убита.
Този път няма да я оставя да умре.
Оправили сте всичко само за един ден.
Сериозно. Предвид състоянието, в което беше.
Добра работа, мениджър.
Мениджър? - Извинете ме.
Припомнях си вчерашната ужасна картинка.
Помогнах на работниците да източим водата.
Измих пода и стените с парцал.
Дезинфекцирах помещението и настроих изсушителя на максимална степен.
Иккию, време е да отваряме кафенето.
Прав си. Ти също трябва да започваш.
Да.
Добра работа. - Ще тръгвам, тогава.
Г-н Уака беше много уморен.
Изглежда е било истинска катастрофа.
Радвам се, че кафенето си е както преди.
Да.
Това не е ли Укьо?
Защо спи тук?
Ако е уморен, по-добре да се прибере.
Не мисля, че е задрямал.
Спи дълбоко. Дали да го събудим?
Може би.
Къде съм?
По дяволите!
Пак съм заседнал в този свят…
Добре ли си?
Ти си виновна!
Ако не беше наоколо, бих могъл…
Не би трябвало ти да си жива в този свят!
А аз!
Моля те…
Спри…
Добре ли си?
Ти! Защо?
Какво да правя? Не съм те наранил, нали?
Добре съм.
Съжалявам. Наистина съжалявам.
Мисля, че още бях полузаспал.
Полузаспал? Така ли го наричаш?
Казах ти и преди.
Аз съм опасен за теб. - Това значи ли…
Имам предвид, че даже изглеждам съмнително, нали?
Във всеки случай, ако ме доближиш, не сваляй гарда.
Разбра ли?
Мислиш ли, че може да има раздвоение на личността?
Той каза нещо странно.
Не би трябвало ти да си жива в този свят!
А аз!
Сякаш се опитваше да те убие, за да може той да живее.
Ако аз съм тук, Укьо е…
Не знам. Но това не променя факта, че е опасен.
Но Укьо ме спаси.
Мисля, че има причина за всичко това.
Хей, човече. Опасно е да спиш тук.
Да. Има лоши момчета като нас наоколо.
Давай джобните, братле!
Хайде, давай ги!
Не мога да умра тук.
Няма да му дам повече това тяло.
Гласова поща?
Извинявай, че те уплаших вчера.
Искам да ти кажа нещо за себе си.
Може ли да се срещнем? Ще съм в близкото светилище.
Ще бъде опасно и не мисля, че трябва да ходиш. Но…
Как да постъпим?
Къде може да е?
Много е тъмно. Внимавай.
Какво е това?
Ти дойде.
Радвам се.
Мислех, че няма да дойдеш, след като така здраво те уплаших.
Ти… искаше да поговорим?
Така че…
Ето тук.
Каква глупава жена. Казах ти да стоиш далеч от мен.
Върза се толкова лесно.
Престани!
Никой няма да те спаси.
Ще те убия.
Казах ти, че този кладенец е опасен.
Бориш се и все повече потъваш.
Докато спреш да дишаш.
Знаеш ли какво е чувството?
Усещал съм този страх от смъртта отново и отново.
Ще ти помогна и ти да го усетиш!
Бягай.
Бързо!
Ранен си.
Може отново да се опита да ти стори нещо.
Затова, гледай да стоиш далеч от мен.
Да вървим!
Побързай!
Не бива повече да я срещам.
В Укьо живеят две личности.
Сега е очевидно, че едната от тях се опитва да те убие.
Повече не трябва да го виждаш.
Така е…
Но другият Укьо наистина страдаше.
Укьо не е идвал скоро. - Да.
Чудя се дали не се е случило нещо.
Може да е на фотографско пътуване.
Дано не му се е случило нещо.
Още ли мислиш за това, което стана?
Съобщение?
Получено Съобщение
От Укьо е.
Избягвай главната улица днес. Върви по пешеходния мост.
Не минавай през прелеза.
Ще вървиш повече, но се налага да заобиколиш.
Опасно е.
Не трябва да играеш там.
Укьо
Укьо е.
Не сме се виждали скоро. Нещо опасно да се е случило?
Не. - Радвам се.
Укьо, скоро не си идвал в кафенето.
Притесняваше ли се?
Щастлив съм…
Или…
Може би това е егоистично.
Утре е 25-и.
Утре светът ще се опита да те убие по всевъзможни начини.
До полунощ на 26-ти не искам да правиш
нито крачка навън.
А ти добре ли ще си, Укьо?
Къде си сега?
Луната е красива. Виждаш ли я?
Да.
Трябваше да направя снимка и на нощното небе.
Вероятно това ще е последният път,
когато ще мога да говоря с теб, затова ще ти го кажа сега.
Последният път? Защо?
Не искам да умираш.
Искам някак си да победя смъртта.
Като затворя телефона, повече не ми се доверявай.
Укьо?
Вече не знам колко пъти
те срещах и те изгубвах…
Но все още…
Все още те обичам.
Чакай, Укьо…
Каква буря.
Няма гаранция, че ще бъдем в безопасност, ако стоим тук,
но е по-сигурно, отколкото навън.
Получено съобщение
Укьо?
Има само един начин да те спася.
Трябва да изчезна от този свят.
Нека желанието ми да оцелееш се сбъдне.
Ще прекарам последните си моменти…
в тишина, в университета, където те срещнах отново.
Да не би Укьо да възнамерява да умре?
Върни се в стаята си.
Навън е опасно и не трябва да се срещаш с Укьо!
Знам.
Но не мога да го оставя сам.
Хей, чакай!
Внимавай!
Още едно! Насам!
Това беше опасно. - Орион.
Имам ли избор?
Както ти не можеш да оставиш Укьо сам,
така и аз не мога да те оставя.
Орион… Благодаря ти!
Да побързаме! - Да.
Защо дойде? Казвах ти много пъти, че е опасно.
Когато видях съобщението ти, не се стърпях.
Била си притеснена за мен?
Щастлив съм, че те е грижа.
Как може да си толкова наивна?
Като си помисля, че си дошла тук, за да бъдеш убита.
Какво правиш? Бягай!
Бягането няма да ти помогне.
Остават тридесет минути до края на 25-ти.
Колко тъжно.
Животът ти почти свърши.
Този път ще те убия със собствените си ръце.
Превод: zombunny Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2013
Каква силна буря!
Хич не ти се излиза от къщи, но понякога просто се налага.
Нужно е да се свършат някои неща.
Следва последен епизод на Амнезия.
Значи това ще е последният преглед. Колко тъжно!